Sådan gik det til... Jeg hedder Sandrine.
Jeg er ny her. Som I kan se, arbejder jeg ved bardisken.
Af og til også i garderoben. Ikke et drømmejob, men man skal jo leve.
For at glemme kigger jeg på showet.
Nathalie fascinerer mig. Hun er mit hemmelige idol.
Hun er så smuk. Hun ved, hvordan hun får alle til at falde for sig.
Jeg ville, selv om jeg ikke tør erkende det, gerne gøre det samme.
Få dem til at savle og have hele verden for mine fødder.
-Vil du ikke kneppe, så lad være. -Min natklub kører med overskud.
Hvorfor? Kunderne får, hvad de vil have. Det betaler jeg jer for.
Jeg kan lide dig, Nathalie. Du har en sød bagdel, der lokker kunder til.
Men som du ved, er jeg helt kold over for det.
Hvad dig angår, Sandrine, så er du fri. Ingen tvinger dig til noget.
Men sagen er den, at eftersom verden ser ud, som den gør...
-...så må du vælge. -Skide være med det svin.
Skiderikker!
-Skal du ikke hjem? -Jeg er tre måneder bagud med lejen.
-Går jeg tomhændet hjem, ryger jeg ud. -Det vidste han sikkert.
Fandens også.
-Tag med mig hjem. -Sådan kom vi hinanden nærmere.
-Sulten? -Nej, tak.
Hvad med champagne?
-Hvor bor du? -Et lille værelse. Først var jeg glad.
Lille og dyrt, men dog et hjem. Men at gå hjem alene hver aften...
Bor du alene? Har du ingen kæreste?
Vi slog op, da jeg flyttede ind der.
Han var mere en ven, selv om vi gik i seng med hinanden.
Jeg tænkte, at flyttede jeg hjemme fra, blev jeg uafhængig.
Hvordan var det med ham? At elske med ham?
Vi gjorde det en gang, kun en gang... i bilen.
Han kørte. Jeg havde venstre hånd på mit knæ.
Han slap rattet, tog min hånd og førte den langsomt op langs mit lår.
Han fik mig til at kærtegne mig selv. For en gangs skyld følte jeg noget.
Men vi slog alligevel op næste dag.
Og du?
Intet særligt. Jeg studerede dans, sluttede skolen, endte i klubben.
-Må jeg spørge om noget? -Selvfølgelig.
-Noget personligt, mener jeg. -Spørg løs.
Lige siden jeg begyndte i klubben, har jeg...
Hvordan føles det at danse nøgen, når alle folk kigger?
-Ikke noget særligt. -Men du hidser dem op.
-Det plejer at gå på rutinen. -Plejer?
-Engang kom jeg bedre end nogensinde. -End med en fyr?
Jeg har aldrig haft så intensiv orgasme.
-Hvorfor? -Fordi folk kiggede.
-Fordi mænd kiggede? -Alle, der kiggede på mig.
Jeg blev ophidset og fik orgasme. Det er sket flere gange siden.
Nå, så det er det...
-Hvad? -Der gør dig så ophidset.
-Skete det i aften? -Det er jo ikke fest hver dag...
-Chokerede jeg dig? -Nej.
Jeg er bare lidt misundelig.
-Jeg ville nok aldrig turde det. -Turde hvad?
Vise dig nøgen? Ophidse publikum eller bare være ophidset for dig selv?
Det alt sammen.
-Jeg er ikke køn nok. -Det siger alle piger.
-Jeg var også bange den aften. -Den a ften, da du...
Jeg havde drukket lidt champagne.
Som i aften.
Så jeg følte mig let og godt tilpas, men ikke fuld.
Og jeg turde.
Og jeg fik en rigtig orgasme.
-Chokerer jeg dig? -Nej, du gør mig misundelig.
-Hvad er det, der stopper dig? -Du er gal. Jeg ville aldrig turde.
-Er du fuld? -Nej, jeg har det bare herligt.
-Så leger vi en lille leg. -Hvilken leg?
At turde.
Overskride forbudte grænser, som dine veninder aldrig overskrider...
-Så bliver du ophidset. -Jeg ville bare væk derfra.
-Nej... -Bliv! Jeg springer ikke på dig.
Det skal først ske i dit hoved.
Godt...
Luk øjnene...
...og følg bare, hvad jeg siger. Resten kommer naturligt.
Gå hen til sengen.
Jeg tænkte "skidt med det..." Jeg kan jo altid gå min vej.
Turde jeg?
Læg dig ned under tæppet.
Klæd dig af under tæppet.
Luk øjnene.
Giv dig hen...
Hver gang, du tøver, så anstreng dig lidt og fortsæt.
Du skal turde nyde dig selv.
Kærtegn langsomt din krop.
Udforsk din krop.
Uden skam.
Kærtegn din hud.
Find de steder, hvor du føler mest nydelse.
Før hånden langsomt over låret...
...og så på indersiden af låret.
Er det skønt?
Tag bh'en af.
Og trusserne.
Kærtegn dig selv igen.
Er det skønt?
Fortsæt.
Nu tager du tæppet væk.
Du er smuk.
Nyd at være nøgen og at blive iagttaget.
Er det skønt?
Fortsæt til orgasme.
Nu...
Godnat.
-Hvor sov du? -I værelset ved siden af.
-Hvordan har du det? -På den ene side rigtig godt.
At være her... På den anden side har jeg husværten. Jeg må gøre noget.
-Finde et nyt job. -Vil du bo her?
Jeg har lidt sparepenge og kan hjælpe dig. Du kan betale tilbage.
Ja, det ville være en hjælp. Mægtig godt, faktisk.
-Men jeg ville forstyrre din kæreste. -Her kommer ingen drenge.
Kan du lide piger? Jeg er ikke lesbisk.
Jeg er træt af at være alene, men vil ikke have en mand her.
Jeg ved ikke...
Jeg kan godt lide dig. Flyt ind her, og vi søger job sammen.
Hej, mor.
Hej! Nå? Er du flyttet? Fortæl!
Her...
-Krum nu ikke. Hvordan er din ven? -Sød.
Vi har vore egne rum. Hun forstyrrer mig ikke. Jeg kan gøre, som jeg vil.
Har du fundet et job? Forhåbentlig ikke servitrice igen.
-Det var vel knapt en restaurant. -Jeg skal måske arbejde på kontor.
-Som revisor eller privatsekretær. -Se mig i øjnene.
-Lyver du ikke for mig nu? -Nej, jeg forsikrer dig.
Giv mig et kys.
-Kom og hils på far. -Hvor er han?
Derude. I baghaven. Han går rundt og rundt i timevis.
Venter på, at nogen skal ringe om et nyt job.
Stakkels far. Hvorfor ikke gå i biograf eller teater? Eller en tur?
Alle de annoncer, jeg har indrykket. Alle de personalechefer, jeg har mødt.
Men kun i mindre firmaer. I større havde man ingen chance.
Nu forstår jeg, hvorfor Nathalie ville udfordre mig...
En dag var vi nede i metroen. Vi var begge så trætte af alting.
Ved du hvad? Vi gør det hele forkert.
Pligtskyldigst gør vi som alle andre. Uden penge og kontanter taber vi.
Vi må turde udnytte vores bagdel til at klatre op ad samfundsstigen.
-Vi er vist ikke alene. -Det gælder om ikke at være genert.
Vi må gå længere og være bedre end andre. Nu må vi turde!
-Hvad mener du? -Det får du at se.
-Tag bh'en af. -Nu?
-Er du gal? -Kom nu.
-Her, med alle de mennesker? -Ingen bemærker noget. Se!
Din tur.
Lad som ingenting...
Læg tasken i skødet, så man ikke er noget.
Kærtegn dig selv.
En fyr har set, hvad jeg gør. Ham der til venstre.
Bliv ved.
-Hvordan føles det? -Jeg er lidt bange.
Men at folk ser på mig, gør mig ophidset.
Nu viser du...
Hurtigt!
Kom!
Det havde været for let at stoppe.
Men hun vidste jo, at der var overvågningskameraer.
Gør det nu.
-Du tænder måske på kvinder? -Jeg ville få dig til at komme.
-Han så os. -Skidt med det. Bliv ved!
Skynd dig!
Sjovt at være nøgen under frakken blandt mennesker, som intet aner.
Sjovt... og kanonskønt.
Så vi fortsatte sådan.
Jeg var begyndt at turde-
-og følte mig overlegen overfor de mennesker, jeg mødte på gaden.
Næste kapitel: "Hvordan man vælger en mand".
Du vælger en flot fyr, men knepper ikke med det samme.
Spil uskyldig og lad ham være beskyttende.
En bagatel. Fyre vil bare kneppe og gå videre.
Netop derfor knepper du ikke med dem. I al fald ikke uden videre.
Lær dem at kende. De skal snakke. Find svage punkter og lidenskaber:
Penge, biler, succes og job. Når du ved det, begynder du at smigre dem.
Når du har valgt fyr, så giv efter, men aldrig på den første date.
Så er du for letopnåelig. Men vent ikke for længe.
Efter tredje eller fjerde middag giver du ham alt.
Få ham til at nyde og tro, at kun han kan give dig orgasme.
Spil underlegen og lykkelig et stykke tid.
Slut så med at simulere i sengen. Udebliver orgasmerne, flipper han ud.
Forlad ham pludselig og begynd at gå i seng med andre. Engangsknald.
Gerne med en kvinde. Det ydmyger ham, og han kommer krybende.
-Fungerer det hver gang? -Næsten.
Menneskets natur er et mysterium. Vi vil have det, vi ikke kan få.
-Hvem lærte dig det? -Livet og min mor.
Vi var fattige, og jeg læste meget.
Jeg har også en uddannelse, og dog endte vi to på samme stripklub.
Vi kvinder mangler selvtillid. Nogen må altid "skubbe" til os...
Vi er lidt som arbejderklassen.
Mor sagde, at der er en grund: De tør ikke komme opad.
"At turde" plejede hun altid at sige.
-Hun kendte menneskets natur. -Ingen fyr har givet mig orgasme.
-Jeg kender det. Og godt det samme. -Ja, for nogle måske.
-Jo! Hvordan gjorde du med din fyr? -Jeg lod som om.
-Hvorfor? -Jeg ville behage ham.
Nej, du troede, det var din skyld. Men du tog fejl. Regel nr. 3:
Fatale kvinder er narcissistiske eller lesbiske. Frigide med en mand.
De kommer, når de vil. Hvilket er sjældent. Det er deres styrke.
De berømte kurtisaner...
-Vil du gøre mig til callgirl? -Nej, jeg lærer dig om livet.
Da der var kurtisaner, ville mændene have succes, hvor andre havde fiasko.
Mændene kan bruge masser af penge, for at pigen skal synes om dem.
Det hjælper at være frigid med en mand. Sex gør dig til slave.
Lad ham være slaven. Alene er du fri. Forstår du det?
-Hvad med kærligheden? -Vores værste fjende, en stor risiko.
Begynder man at tænke i krig, dør man. Bliver vi forelsket, er løbet kørt.
Har dit liv været spændende? Vær realist. Ingen hjælper dig.
Ægte kærlighed må vente. Vis mig, hvordan du simulerer orgasme.
-Gjorde du sådan med din fyr? -Hvordan gør du på scenen?
Jeg kopierer mine ægte orgasmer. Begynd forfra.
Nå, kom jeg eller ikke?
-Gjorde du det ikke rigtigt? -Jo, til dels.
Det er netop det! Det er svært, når man ikke har lyst.
Her er jo kun kontorer. Mener du, at jeg skal arbejde her?
Det var derfor, du klædte mig så borgerligt. Nej, jeg bakker ud.
Jeg kan ikke. Kontorer minder mig om min far.
Vi er jo smukke. Vi prøver mode eller film.
I de brancher er der masser af piger.
Husk på vores første klub.
Konkurrencen er mindre på et kontor. Hvad var det med din far?
-Hans liv bestod vel kun af arbejde. -Ja, for utaknemlige mennesker.
Han havde sikkert seksuelle fantasier.
Glem, at han er din far.
-Tror du, han havde fantasier? -Som alle andre.
Udlevede han dem med din mor? Nej, det gjorde han ikke med nogen.
Pornoblade og film... ludere. Men altid i smug. Tager jeg fejl?
En pæn mand, der aldrig levede livet, er jo et let bytte.
Forestil dig en som ham, i en højere stilling. De skal være vores offer.
Er De her på grund af annoncen? Sæt Dem, De bliver kaldt ind.
Nathalie forbavsede mig...
Personalechefen gik forbi, stoppede knapt og lod ikke til at se på nogen.
Jeg ved ikke, hvad det var... Måden at åbne og lægge benene over kors?
Hun fremhævede ikke specielt udskæringen eller benene.
-Det var måske hendes blik. -Værsgo.
Også De, frøken.
Vi blev begge to ansat. Jeg endte i "Statistik". Matematik!
Mig og matematik... Jeg blev sekretær og stikrenddreng.
Men Nathalie blev personlig assistent for personalechefen.
På hovedkontoret! Hun arbejdede på Champs-Elysées. Jeg var misundelig.
Du skal arbejde her med aktieforvaltning, selskabets hjerne.
Dette er dine arbejdskollegaer. Alle har ansvar for et produkt.
Dér ved sit bord sidder hr. Cadène, din afdelingschef.
Han taler med hr. Delacroix.
Barnays vigtigste personer er Delacroix og Barnay den ældre.
Men han er 65 år og meget syg.
Vi ser ham kun sjældent. Den egentlige chef er Delacroix.
Han er flink, af og til lidt afmålt, men det er jo svært at huske alle.
-Og han? -Barnay den yngre, adm. direktør.
Christophe til fornavn. Han er her heller ikke ofte.
Men af mindre respektable grunde end faderen.
Han er en mand med charme, men farlig.
Må jeg få lov at præsentere vores nye pige?
Goddag, frøken.
Bliv siddende.
Jeg håber, De vil trives her. Dette er vores vigtigste afdeling.
Og den mest interessante. Arbejd hårdt, og De kommer langt.
De er en af få kvinder blandt 35 mænd.
Lad dem ikke charmere Dem.
Held og lykke, frøken. Vi ses senere.
Bliv efter fyraften. Bare så vi kan lære hinanden at kende.
Undskyld mig.
Nå, kan du lide at være her?
-Hvad interesserer dig mest? -Det er for tidligt at sige.
Jeg vil gøre så meget som muligt og kunne alt om firmaet.
-Fordi... jeg har været ulykkelig. -Ulykkeligt forelsket?
Jeg er ikke kommet over det og vil glemme ved at arbejde.
Jeg vil ikke tage tidligt hjem. Jeg vil arbejde over, arbejde hårdt.
Selv om alle andre er gået hjem, og kontoret er tomt.
Bor du alene?
-Nu var jeg vist nysgerrig. -Nej, med en veninde.
Vi får se, hvad vi kan gøre. Med overarbejde, altså...
-Ved du, hvordan en pc fungerer? -Kun hvad jeg lærte i gymnasiet.
Vi skal snart opdatere hele datasystemet og flytte alle data.
-Jeg kan sætte dig til det. -Fint. Tak.
-Jeg vidste ikke, det var så sent. -Det gør intet, tværtimod.
-Farvel. -Vil du gå hjem i regnen?
-Vi tager en drink. -Nej, tak.
-Jeg kan køre dig... -Det behøves ikke, tak.
Godt gået, din hjerteknuser. Hvad hedder han?
-Cadène. -Robert Cadène?
Jeg har oplysninger om alle.
Telefonnumre, helbredsoplysninger, adresser, fortrolige oplysninger.
Hemmeligheder, mener du?
"Cadène, alder 35. Handelshøjskolen. Bor i det østlige Paris."
"Ingen politiske anskuelser. Intelligent, meget professionel."
"Efteruddannet af firmaet. Søger smuk dame til weekender og fridage."
Den vigtigste her er Barnay Jr.
Når den gamle dør, arver han firmaet og hele faderens imperium.
Men jeg har ingen oplysninger på ham. Kun de rygter, der går...
-Han har en søster... -Hvorfor er han ikke gift?
-Han er for glad for kvinder. -Perfekt for os.
-Hvad skal det betyde? -Han kan være en farlig satsning.
Næsten umulig at fange. Vi må være på vagt.
Men vi har jo Delacroix. "Alder 49, gift i 22 år, to børn, 16 og 18 år."
"Spiller tennis om tirsdagen."
"Har sat arbejdet i første række i steder for familien."
"Ejer en fin lejlighed i Neuilly. Har aldrig haft sidespring."
Perfekt objekt.
Fortsæt med at fyre op under Cadène. Han kan blive nyttig.
Men Delacroix er vores hovedmand.
Han spiser frokost med sin mor om lørdagen efter en tur på kontoret.
Hvordan går det?
-Skal jeg hente kaffe? -Nej, tak.
-Et glas vand? -Nej, tak.
-Appelsinjuice? -Nej, jeg har det fint.
-Hvad med en drink efter arbejde? -Nej, tak.
-Godt, vi ses. -Ja, vi ses.
Har du modellen til Port Cergyn? Den er ikke i databasen.
-Forbindelsen åbner først i morgen. -Fandens også!
Vi kan ikke lave mere i dag.
Frøken, print fakturaerne ud til fru Castaldi, hr. Guédiguian-
-SACIF og SOCIETEP. Tak.
-Du burde forfremme hende. -Hvem?
Den nye pige, Sandrine. Hun er seriøs og arbejder hårdt.
Hun er behagelig og venlig mod alle.
-Og ventilatoren? -Her.
Mor!
Hvad er der sket?
-Faldt du? Gør det ondt? -Bare rolig.
-Tak denne unge dame i stedet. -Tak. Men De er jo den nye...
De er hr. Delacroix. Pudsigt...
-Værsgo. -Tak. Hvad skete der?
En dreng prøvede at stjæle hendes taske, og jeg stoppede ham.
-Bor De her i nærheden? -Nej, jeg kom tilfældigt forbi.
Men det er ikke noget særligt. Vi ses.
-Lad hende ikke bare gå. -Råb ikke til mig.
-Hvad kan jeg gøre for Dem? -Ingenting. Farvel.
Tak.
Og så... sådan her.
Nej, begynd med den her.
-Ja. -Er Sandrine der?
-Delacroix beder Dem komme. -Med det samme?
Ja.
Hr. Delacroix...
Goddag, frøken.
Sæt Dem.
Sådan...
Min sekretær kan ikke nå det hele, så vi opretter en stilling til.
Jeg tænkte på Dem.
Det er en bedre løn og mere interessant arbejde.
Har De intet at sige?
-Må jeg spørge om noget? -Værsgo, spørg løs.
-Er det, fordi jeg hjalp Deres mor? -Ja, jeg mener... nej.
De behøver ikke gøre gengæld for det, jeg gjorde.
Jeg foretrækker jobbet, når De mener, jeg er parat. For det jeg præsterer.
Jamen vi er alle meget tilfredse med Dem.
-De er vel ikke vred? -Nej.
-Kan jeg gå nu? -Javist.
Jeg havde måske overdrevet lidt, så...
Spis ikke den. Tag den her.
Der er ingenting indeni.
Jo, her! Spiser man den?
-Jeg trives virkelig sammen med dig. -Og jeg med dig.
Virkelig...
Er du vred?
Bliv ikke vred.
-Er du ikke kommet over din eks? -Det havde jeg helt glemt.
-Fortæl om det. -Fortælle hvad?
Det hjælper at snakke. Det letter smerten.
Jeg kan ikke glemme ham. Det tog mig to år at komme tilbage.
Heldigvis har jeg et job, kontoret. Alle er så venlige.
Det var derfor, jeg afslog forfremmelsen.
-Jeg er ved at blive forelsket i dig. -Det er for tidligt.
Senere, måske.
Tag dog mod forfremmelsen. Jeg sørger for, at de ser bort fra dit afslag.
-Lover du at acceptere det? -Godt.
-Tak. -For hvad?
Biografen, middagen, alting.
Jeg misunder den mand, du gifter dig med.
-Hvem var det? -Du skræmte mig!
-Nå, hvem var det? -Hvem mener du?
Hold op. Din afdelingschef? Eller en af dine elskere?
Du er en taske. Du fortæller aldrig noget. Du er ligesom mænd.
Jeg fortæller alt om mit liv, men jeg ved intet om dig.
-Jeg er ikke en jaloux mand. -Jeg er overtroisk.
Så det var ikke din chef, men elsker.
Man må trække ordene ud af dig...
Det er seriøst, så jeg gemmer ham. Jeg vil have ham for mig selv.
Ligesom en teenager!
Hun var ret fræk.
Men hun var bare bange for mig. Jeg ville ikke stjæle hendes fyr.
Hun holdt mig for nar. Hendes regler gjaldt kun andre, ikke hende selv.
Frøken Sandrine Tessier? Dette er Barnay s Jr.'s sekretær.
-Man venter Dem i direktørsuiten. -Med det samme?
Jeg kommer.
Nathalie?
Jeg hentede den store gevinst hjem.
-Har du været i seng med Barnay Jr.? -Nej, men jeg skal til hans kontor.
Hold hovedet koldt. Han er kendt for at pine kvinder.
Godt...
Kom ind!
Du godeste, hvor han var flot. Jeg glemte næsten, hvorfor jeg kom.
Jeg gik nærmere. Ikke fordi jeg behøvede, men for at se ham tæt på.
-Han så endnu bedre ud tæt på. -Sæt Dem.
Lad mig se lidt på vores perle.
-Perle? -Dem.
Hvad betyder det?
Jeg giver Dem en ordre.
De bliver 2. sekretær for Delacroix. Snart hans personlige sekretær.
Ingen indvendinger. Det er en ordre.
-Og prøv ikke at sige op. -Hvorfor skulle jeg det?
Hvis De ikke føler Dem fortjent til stillingen, jeg tilbyder.
Firmaet har ikke råd til at miste Dem. Ung kvinde, der giver sit job alt.
Overarbejde, ofrer et kærlighedsliv og er et godt hoved til at regne.
De er frem for alt en sekretær. De ved, at nu for tiden...
En, der er så omhyggelig og har sådan en moral, er beundringsværdig-
-og yderst sjælden. Man kan for øvrigt spørge sig: "Hvorfor?"
Samfundet beviser hver dag, at gevinst er alt, hvad der tæller.
Jeg er et levende eksempel.
Tillykke med forfremmelsen. Vi ses snart, frøken.
-Jeg kan godt lide Deres karakter. -Min karakter?
Jeg mener, at alle godt kan lide Dem.
Hr. Delacroix er betydningsfuld og har en vigtig stilling.
Hvad mener De?
At både for firmaet og mig er De et stort aktiv. Værsgo...
De ser ikke ud til at have det godt.
De afslog vel ikke igen?
Fru Mercier, en flaske champagne, tak.
Det er mig en glæde at meddele, at Sandrine bliver min 2. sekretær.
De har været mig tro i 15 år. De fortjener lidt hjælp.
-Jeg klarer mig. -De bliver sikkert tilfreds.
Sandrine...
Sæt Dem.
Nathalie sørgede for, at sekretæren lod sig pensionere før tiden.
Hvordan går det? Jeg har billetter til Madonnas koncert.
Jeg kan ikke. Vi arbejder til ti.
-Vi kan da tage en drink, ikke? -Jeg har så meget arbejde.
Sig det, som det er. Du undgår mig. Jeg har ikke set dig i flere uger.
-Jo, du ser mig da. -Du ved, hvad jeg mener.
Jeg har faktisk masser at lave.
Sandrine, takket være maskinerne er vi snart alle ensomme væsner.
Sandrine?
-Godaften. Alle er gået. Låser De? -Som sædvanligt.
Ja, et øjeblik. Japanerne.
Stop.
Stop nu...
-Alle er klar til mødet. -Jeg kommer straks. Luk døren.
Godt. Jeg ringer senere.
-Hvordan går arbejdet for Delacroix? -Fint.
Kommer du i aften?
Vi ses.
Jeg behøver Deres hjælp med det samme.
Synd, at jeg ikke har råd.
Vil du se strømperne?
Hold op! Du er vanvittig.
Hvem havde troet, at du ville få mig til at leve igen?
I 50-årsalderen...
-Hvert sekund uden dig er en pine. -Prøv ikke at binde dig.
For sent. Det kan ikke holde mellem os, men det tænker jeg ikke på...
Den direkte linie. Det må være min kone.
Hallo. Nå, er det dig...
Den stakkels, gamle fyr. Takket være mig fik han lidt lykke.
Han talte så romantisk, hvilket beviste, hvor forelsket han var.
Det var aldrig sket for mig. Jeg misundte ham næsten.
Jeg lod, som om jeg elskede ham, simulerede orgasmerne...
Alt, men jeg havde absolut ingenting, undtagen Nathalie...
Men hun var ingen drømmeprins, så jeg måtte bare have Christophe.
-Kender du Barnay? -Mest faderen.
En "selfmade" mand, en gammeldags franskmand, hæderlig og ansvarsfuld.
Han er en dinosaur. I starten af firmaet havde vi svære tider...
Det skaber em gensidig fortrolighed. Jeg har ofte været på hans slot.
Slot?
-Få en invitation og tag mig med. -Du må forstå, at det kan jeg ikke.
-Hvad med Christophe? -Han har haft mange på skrivebordet.
Hvis han prøver at charmere dig, bliver jeg jaloux.
-Vær nu ikke fjollet. -Jeg mener det.
Jeg er bekymret for ham. Faderen er også urolig.
-Han bad mig holde øje med ham. -Hvorfor?
Der skete noget for 20 år siden. Faderne havde lige startet firmaet.
Han var på rejse i US A i to måneder.
Christophe var alene med sin mor. Søsteren var stadig en baby.
De havde ingen tjenestefolk dengang. Moderen døde pludseligt.
Et uventet hjerteanfald. Christophe sad bagefter foran sin døde mor.
Der gik næsten to uger, før han fortalte det til nogen.
Selv ikke når faderen ringede. Kroppen begyndte at rådne.
Drengen forlod den kun for at give søsteren mad.
-Hvor gammel var han? -Ni.
Han reagerede ikke og lod til at have det godt.
Han var ikke mere bange for noget. Han sagde: "Vi er kun træstykker."
Han ville angribe solen og bruge den til at brænde jorden.
"Det ville være en udåd", sagde han. "Skal jeg være lige så ond som Gud?"
Et barns vrøvl, men da han var 19 og 25 år, sagde han det samme.
Og han ligesom udfordrede døden. Han nød at manipulere mennesker.
Færdedes i farligt selskab for at se, om de ville myrde ham.
-Han har drevet piger til selvmord. -Rygter!
Han har forført flere i firmaet.
Han pinte dem så meget, at to piger satte ild til sig selv.
-De brændte levende foran ham. -Tror du, han er sindssyg?
Han ved, hvad han gør. Det er kvinderne, der er skøre.
Efter ham! Især når de ved, hvad der skete med de andre.
Jeg havde gerne fyret ham eller skubbet ham væk. Umuligt.
Faderen har så dårlig samvittighed, at han tilgiver ham alt.
Jeg får måske magt over sønnen, når han dør. Det var det bedste.
Christophe har en masse kontakter, magt ville gøre ham frygtelig.
Jeg ville for resten bede dig skaffe en erstatning for fru Mercier.
-Nej. -Fatter du ikke, at jeg er slidt op?
-Hun forstår det og spreder rygtet. -Nej, jeg har en pålidelig ven.
Du må ikke insistere.
Lad mig være, rør mig ikke.
Giv mig den.
Du ville vel ikke tømme hele dåsen?
Hvad er der galt?
Fortæl mig det...
Kom nu.
Vil du ikke fortælle det? Det letter at tale om det.
Du ser forelsket og skuffet ud.
Er du forelsket i en optaget mand? Vi er alle ens.
Du kan ikke hjælpe mig. Det er intet, jeg indbilder mig bare en masse.
Det går over.
Det eneste, der betyder noget, er, at vi fuldfører vores plan.
Du har fat i Delacroix. Få ham til at erstatte Mercier med mig.
Men glem aldrig mit råd:
Bliv ikke forelsket, spil komedie. Det gør ikke så ondt.
Hr. Delacroix? Personaleafdelingen. Tessier er sygemeldt i en uge.
-Hvad er der med hende? -Nedslidt.
Hr. Delacroix...
Deres underskrift, tak.
-Om en time... -Det haster.
Kom ind.
-Jeg vil tale med dig i enrum. -Ja? Du kan tale i Nathalies påhør.
-Elsker du hende? -Nej.
-Men hvorfor? -Vi fik lyst. Du og jeg gør det jo.
-Det er ikke det samme. -Jo da.
Hvorfor gør du dette imod mig?
Jeg prøver at lade være med at møde dig, men jeg kan ikke.
Forleden dag ville jeg tage livet af mig. Jeg ville kvæle dig.
Jeg er hverken din datter eller kone. Men jeg er din slave.
Jeg arbejder 13 timer om dagen. De fleste aftener er jeg med dig.
Efterhånden også i weekenden, og jeg skal se smuk ud.
Skønhedsbehandlinger, indkøb af mad, vask...
Og du nægter at hjælpe mig.
Vil du have, jeg forlader min kone? At jeg flytter sammen med dig?
Jeg vil bare have hjælp til jobbet. En, der ikke snakker, fx Nathalie.
Og jeg skal se væk, når I elsker?
Jeg er fri.
-Hvornår kommer du tilbage på jobbet? -Måske aldrig.
-Hvad mener du med det? -Det er op til dig.
Sandrine? Jeg har været en egoist. Hvornår kan din ven begynde?
Staklen gik lige ind i helvede.
Gå din vej, søster.
Vi ses derhjemme.
Vær sød og kom med mig.
De venter her. Hr. Delacroix...
Sæt dig.
Ægte nydelse er sjælden. Mange har aldrig oplevet det.
Det er et narkotikum... En djævelsk kvinde, man aldrig når.
Det blive til en tvangstanke. Ikke?
Dit familieliv er jeg ligeglad med.
På en vis måde misunder jeg dig.
Men jobbet hos Barnay betyder ansvar. Tænk, hvis alle gjorde som du.
Dette sted ville være et stort orgie, hvilket ikke passer sig hos os.
Beklager.
De burde have foregået med et godt eksempel.
Mener De noget andet?
Godt.
Papiret forklarer, hvad der lige er sket. Skriv det under.
De lover også at forlade firmaet pga. uprofessionel optræden-
-uden fratrædelsesvederlag.
-Afskediger De mig? -Nej, jeg fejer alt ind under tæppet.
De får en tidsfrist med en assistent, som jeg vælger.
Sådan bliver det. Jeg venter på Deres underskrift.
Tak.
Den stakkel.
-Hvad vil De gøre? -Generede han Dem?
-Udnyttede han sin stilling? -Nej.
-Hykleri er ikke Deres forsvar. -Burde det være det?
Frøken, brugbare laster bliver snart til dyder.
Vi synes vist om de samme sandheder.
Jeg troede, han ville prale med sin rigdom. Vulgært, syntes jeg.
Men han var jo flink, så... Jeg havde allerede tilgivet ham alt.
Penge... De styrer vores drømme og lyster.
Som angiver størrelsen på vores fængsel.
Jeg vil nu gøre som Dem. Eksperimentere med virkelig frihed.
Turde trodse den sociale orden, om det så er rigtigt eller forkert.
Guddommelig eller menneskelig, det gør ingen forskel.
Jeg forkaster reglerne og spændetrøjen.
Jeg foreslår en leg... Nathalie skal arbejde for Delacroix.
-Kender De hinanden? -Vi er elskere.
Indimellem, altså.
Jeg kender alle de ansatte. Jeg har en hemmelig mappe om alle.
Jeg underholder ofte mig selv med den ene eller den anden.
Nathalie er begyndt at overtage Delacroix's job, altså uofficielt.
Han forbliver min tekniske rådgiver-
-og hun, i hemmelighed, bliver mine øjne, ører og mund.
-Og jeg...? -Frøken Sandrine Tessier...
Jeg anmoder om Deres hånd.
-I et midlertidigt forbund, en leg. -Hvilken slags leg?
A løbe en risiko... eller kærlighed. En ny underholdning. Hvem ved?
Højst i et par måneder. En leg, der tjener et formål.
Min far vil snart dø, og han tøver med at give mig-
-fuld kontrol over sit imperium. Han har helt sikkert hørt rygter.
Om at jeg er lunefuld.
Og for uforsigtig med mennesker til at lade mig styre personalet.
Men jeg vil have magten, for man når ikke det grænseløse uden penge.
Om man så er stærk eller svag.
Delacroix måtte gå til siden, min rival, men jeg løber ingen risiko.
Så inden min far dør, påtager jeg mig rollen som god og seriøs mand.
De accepterer sikkert forslaget, som æslet foran guleroden og kæppen.
-Hvad er kæppen? -Afsked og offentlig skandale.
Guleroden er, at jeg gifter mig med Dem på rådhuset og i kirken.
I kirke med papirer, ellers bliver far mistænksom og ikke uden grund.
Det religiøse og det profane vil give substans til nogle vilde uger.
Efter et par måneder skilles vi, og De får en anseelig kompensation.
-Og hvordan med kirken? -Jeg venter tålmodigt på Guds straf.
Hvorfor ikke Nathalie?
Det er bedre, at Nathalie holder øje med Delacroix.
De er mere troværdig i rollen som ung kvinde med enkel baggrund.
Frisk og fuld af liv. Perfekt for en dynamisk direktørs image.
Skal vi begynde vores lille leg?
Gå ned på dametoilettet, lås jer inde i en bås og begynd at elske.
Jeg kommer om fem minutter. Slutspillet tager vi sammen.
Nå, Sandrine, er du med på legen?
Fortsætter eller stopper du opstigningen ad den sociale stige?
For første gang kom jeg med en mand, men han kom helt sikkert ikke.
Har I været elskere længe? Siden vi begyndte hos Barnay?
Han vidste noget, kun du kunne sige. Han vidste, vi var med Delacroix.
Din hemmelige elsker var Christophe. Nu forstår jeg, at du advarede mig.
Skal jeg fortælle det?
Mens du manipulerede Delacroix, manipulerede Christophe mig.
Jeg troede, han var forelsket i mig. Hvor kunne jeg være så dum?
Jeg, der ikke er født i går...
Han er meget stærkere end du, end jeg, end alle kvinder tilsammen.
Han har haft så mange kvinder, så mange mennesker, i seng og andet-
-i så mange konstellationer, at normal kærlig ikke interesserer ham.
Tragisk, for han holder af nydelse.
Ved du, hvorfor han behøver dig?
For at drive sit spil med andre, i større skala...
Han har drevet kvinder til selvmord. Han kan også knuse os andre.
Jeg nøjes med at fuske. Jeg lyver over for alle.
Han dikterer alt, hvad jeg gør.
Jeg er blevet hans slave.
En slave, som af kærlighed er begyndt at nyde det...
Du siger jo, hvad det skal være. Du virker vanvittig.
Galningen kan læse dine tanker. Du håber, at han elsker dig.
Du er begyndt at tro det. Du tænker, at i værste fald har du en chance.
Jeg siger det lige ud. Du narrer dig selv.
Når han ikke behøver dig længere, kasserer han dig som en gammel klud.
-Hvorfor bliver du sådan ved? -Jeg har aldrig haft noget.
Intet og ingen! Så han er min! Ingen kan tage ham fra mig!
Christophe installerede mig på mit eget værelse på Champs-Elysées.
-Sandrine? -Ja.
Kan vi tale sammen?
Har du det godt?
Jeg ved, det er slut mellem os. Det er bedst sådan.
Men trods alt det, der er sket, gav du mig ægte lykke i mit liv.
Passion... og smerte.
Men også ømhed. Du vil altid have en plads i mit hjerte.
Nu ved du det, resten er uden betydning.
Vær forsigtig, Sandrine. Farvel.
Denne mand ville ikke have hævn.
Jeg forstod det senere. Han elskede mig.
På en måde, jeg ikke kunne forstå. Uden krav, ikke engang mit nærvær.
Jeg burde være blevet forvirret, men jeg så ham som en svag person.
Jeg ønskede bare, at Christophe skulle ringe... hvilket han gjorde.
I aften vil jeg have, du er smuk. Charlotte henter dig ved midnat.
Du bliver min svigerinde. Den eneste for Gud.
-Men kun for en kort tid. -En dag, en måned, et år...
Hvad er det mod evigheden?
Min nye søster, velkommen i vor kreds.
Jeg beder dig kun om en ting. Vær dig selv.
Vi er alle født ind i en verden fuld af løgne.
Vær god og ærlig over for os. Lyv aldrig over for os.
Christophe og jeg taler sandhed. Også når det gør ondt.
Eller når det brænder.
Lad festen begynde.
Og lad os nyde!
Charlotte, rejs dig op.
Sandrine, også du.
Sandrine, tryk dig mod hendes ryg.
Kærtegn hendes nakke.
Hendes arme.
Hendes bryst.
Det, jeg gør på dig, gør du på hende.
Jeg lukker din kjole op.
Tager den af.
Kærtegner dine bry ster.
Din mave.
Indersiden af lårene.
Hvor vover du at ødelægge min nydelse?
Hvorfor ydmyger du dem? Jeg kan underholde dig, som du har lært mig.
Hvorfor sender du mig væk?
Hvordan fik du nøglen?
Jeg er ikke som de andre, du forførte. Jeg begår ikke selvmord.
Aldrig!
Lille stakkel, du er ingenting nu. I morgen vil låsen være skiftet ud.
Jeg ser på dig for sidste gang. Giv mig nøglen tilbage.
Kom og tag den.
Jeg siger det igen. Jeg er stærkere end de andre.
-Nøglen! -Kom og tag den, sagde jeg.
Slå mig. Du lærte mig, at smerte kan føre til nydelse.
Vis aldrig dit ansigt for mig igen.
-Ser du ikke, at jeg lider? -Det betyder, at du lever.
Beklager!
Men du er som en hund.
Jeg behøver dig stadig på kontoret. Men når min far dør, forsvinder du.
For mig eksisterer du allerede ikke mere.
Jeg holder en ny fest for dig. Som er dig værdig. Det lover jeg.
-Han kan bruge mig som koblerske. -Stop nu. Han ville hade dig mere.
Det ville betyde, at han elsker mig.
Jeg har tabt min selvagtelse, stolthed, alting.
Giv mig de penge, du skylder mig.
Næste dag hævede jeg sparepengene. Jeg gav hende alt. Det var kun lidt.
Hun tog sedlerne, sad på gulvet og talte dem igen og igen.
Jeg eksisterede ikke længere.
Der sad hun på parketgulvet, næsten grim, med et vildt blik.
Hun talte ved hjælp af fingrene. Hun var mere rørende end nogensinde.
Mit hjerte var som en 15-årigs. Jeg kunne ikke tro det.
Min forlovede var herlig, og jeg havde min smukke, hvide kjole på.
Brylluppet skulle være en overraskelse.
Jeg mødte Barnay Sr. dagen efter. og der stod Nathalie.
Hun var blevet forbudt adgang. Jeg så hende gemme sig i et hjørne.
Vore blikke mødtes. Hun hadede mig.
Du skal beundre dette strålende symbol på vort jordiske liv!
Jeg er døden i alt og fødslen i alt.
Ord og minder, viljestyrke... nåden. Den forbudte nydelses tavshed.
Vores far lever ikke længere. Han døde for lidt siden.
Han efterlod mig i sit sted.
Hvilket sammentræf.
Direktøren er død! Længe leve direktøren!
I aften mere end nogensinde. Elsk jeres næste.
Åh, søster!
Sørg ikke over mennesker, du ikke bør sørge over.
De kloge sørger hverken over de levende eller døde.
Vi har aldrig eksisteret, ikke jeg, ikke du, heller ikke kongerne.
Og vi vil aldrig ophøre med at eksistere.
Vi skal træde ind i prinsernes, faraonernes og gudernes rige.
Du havde ingen ret til at behandle mig sådan.
Er jeg mere grum end livet og skabelsen?
Mere grum end Skaberen, hvis han eksisterer?
Har du set dødskampen i ansigtet på mennesker?
Levende er vi, som lænkede guder.
De fleste af os er for feje til at opleve sand frihed.
Forfængelighedernes forfængelighed!
Kun døden kan rense.
Du kunne have hjulpet mig med at styre menneskenes skæbner.
Endog have hentet solen til mig. Hvor synd!
Du er fri, når skilsmissen træder i kraft. Det tager et par uger.
Dig igen?
Se på mig!
Hvorfor? Du eksisterer jo ikke længere.
Nej, gør det ikke.
Så risikerer jeg jo at møde dig igen deroppe.
Du bliver en plage for os.
For mig, djævelen og alle mine andre legekammerater.
At skulle trækkes med dig i al evighed... Forfærdeligt!
Politiet kom. Nathalie blev ført væk i håndjern.
Alle spurgte "hvorfor", men hun svarede aldrig.
Medierne skrev om det hele, men ingen vigtige fakta kom frem.
Nathalie idømtes mange års fængsel, og sagen gled snart over i glemsel.
Takket være ægteskabet arvede jeg automatisk alt efter min mand.
Jeg og Charlotte overtog imperiet med Delacroix som vor rådgiver-
-behersket og fuldstændig loyal.
Livet gik videre.
Efter udstået straf giftede Nathalie sig med fangevogteren.
Denne histories eneste rigtige brud.
Flere år senere stødte jeg tilfældigt på hende.
Der stod hun med sin mand og sit barn.
Alle tre så så venlige ud.
Til sidst gik vi hen mod hinanden. Vi så på hinanden.
Uden at sige et ord.
Hun var den eneste, jeg kunne se.
Det var på tide at skilles.
Vi blev ved med at se på hinanden og vidste, det var for sidste gang.
Hun bøje de sig frem og bad mig om min tilgivelse.
Min!
Et sidste blik og jeg kyssede hende.
Og så, sammen med sin mand og barn, gik hun bort og forsvandt.
For altid.
Der er ikke gået en dag, uden at jeg har tænkt på hende.